Vad hemskt. Det är det dummaste...
Det är en timmes skillnad. Det är en annan tidszon här.
Otroligt! Hur fan kunde det hända?
För några år sen ville vi
bidra till antiglobaliserings kampen.
Och vi hörde talas om sajten rtmark. com.
Vi stack dit och de gav oss domän namnet gwbush. com och frågade
om vi ville göra en sajt som var Bush kritisk
för Bushs eget domännamn var georgewbush.com.
Det var 1999, när han ställde upp i presidentvalet första gången.
Vi visste inte vad vi skulle göra, så vi kollade på Bushs hemsida
och den dröp av hyckleri.
Han kallade sig "Texas miljömedvetne guvernör".
Men när vi kollade upp det hade han skapat USA: s mest förorenade delstat
för att han hade slopat lagarna som stoppar luftföroreningar.
Så vi tänkte att sånt hyckleri kunde vi lätt driva med.
Och vi gjorde satirsajten som med få undantag liknade Bushs på pricken.
I stället för bilden på honom och frun framför Capitol Building i Texas
hade vi ett där han pekar finger åt svarta.
Det verkade göra honom lite arg
så Bush kampanjen försökte stänga ner oss med hot om rättsliga åtgärder.
Men vi kunde bara ta hoten och skicka dem till media.
Och genast skrev New York Times och många andra om det.
En reporter läste artiklarna och på en presskonferens
frågade vederbörande Bush vad han tyckte om gwbush. com.
Hur långt ska de få gå? De skriker om knarkmissbruk i er ungdom.
Hur stor frihet ska de ha?
Det finns många sopor i politiken, och det är tydligen en sopgubbe.
Men hur långt bör de få gå? De skriver om kokain.
Det bör finnas gränser för friheten.
Vi känner till sajten och ägaren är en sopgubbe.
Då var det ute. Många läste om det.
Bland annat en kille som ägde domänen gatt.org.
GATT är det allmänna tull och handelsavtalet
och föregångare till World Trade Organisation.
Han sa att om vi kan göra det mot Bush, kanske vi kan göra det mot WTO.
WTO ska vara ett slags FN för handel.
Ett konglomerat av alla medlemsländer
som träffas ibland för att diskutera handelspolitik
och om hur varor ska köpas och säljas i världen.
Grundtanken med WTO var säkert att hjälpa utvecklingsländerna
så att världssamfundet kunde lyfta dem ur fattigdom.
Men WTO har gjort det möjligt för storföretag
att exploatera u länder ännu mer så att amerikaner blir rikare
och folket i u länderna fortsätter att kämpa för sin överlevnad.
Och jag tror att det nu har upprört många.
gatt. org blev en kopieparodi på den riktiga WTO sajten.
2001 fick sajten ett mejl
som bad WTO uttala sig på en textilhandelskonferens i Finland.
Hank Hardy Unruh var född.
Jag måste se om jag minns var Sal bor.
Det är lite invecklat. Det är en snirklig väg upp över höjden.
Vem är Sal? En vän jag mötte i San Diego.
Han flyttade till LA för att jobba i filmindustrin.
Nu är hans jobb att rita kostymer.
Han skapar konstiga kostymer av i stort sett vad som helst.
Så när vi behövde en dräkt visste jag vem jag skulle ringa.
Ja, det är här.
Vi tar med hans post eftersom vi ändå är igång.
Jag gillar den inte. Det liknar en sexleksak och ser gammal ut.
Läderremmar funkar inte. Sånt hör hemma i en tortyrkammare.
Dräkten är en fritidsdräkt för en företagsledare.
Hank Hardy Unruh, WTO representanten
ska bära en avdragbar kostym
som slits av honom mitt under konferensens huvudföredrag.
Då sticker en stor uppblåsbar fallos upp från hans guldfärgade dräkt.
På ollonet sitter en tv skärm från vilken han styr slavlönearbetarna.
Vi blev inbjudna till sånt här för att vi har sajten gatt.org.
gatt. org liknar WTO sajten, men är kritisk mot WTO.
De flesta som hamnar på gatt.org för att de sökte på "WTO"
kollar inte sajten, utan mejlar oss.
De frågar om tull och handel och vi försöker svara så bra vi kan.
Ibland blir vi inbjudna av officiella och halvofficiella organisationer
som t.ex. ber oss delta i konferenser.
De tror att de pratar med WTO.
Vi ger dem det vi tror de vill ha
nämligen WTO: s åsikter, så exakt som vi kan återge dem.
När jag tittar på det tänker jag
att det här kanske är ett blixtlås.
Han drar ner blixtlåset och drar av sig kavajen samtidigt.
Fallosen är kanske inte stark nog att tvinga isär kardborrebanden.
Vi vågar åka till Tammerfors med den knäppa dräkten
för att vi har varit i Österrike som WTO representanter
på en tull och handelskonferens.
Vår representant, samma kille som nu heter Hank Hardy Unruh
hette då dr Andreas Bichlbauer.
Han talade om att avskaffa tull restriktioner i frihandelns namn.
Avskaffa spansk och italiensk siesta, så att alla öppettider blev de samma.
I Italien är det helt annorlunda, i det att man sover...
...nästan lika mycket på dagen som på natten.
Man skulle kunna sälja sin röst på nätet till högstbjudande
så att handelsrestriktioner på röster avskaffades.
Inom amerikansk politik försöker man just nu
strömlinjeforma det absurt ineffektiva valsystemet.
vote auction.com har bara fyra anställda
som överför information och pengar till den konsumerande väljaren.
Det är ett forum för människor
som vill sälja sin röst till högstbjudande.
Vi trodde så klart att föredraget skulle få oss utbuade från scen
eller Bichlbauer kastad i fängelse för att folk kanske avslöjade honom.
Men det motsatta hände. Alla var jätteartiga.
Jag tror inte att nån märkte att det han sa var helt sjukt.
PARIS EN MÅNAD SENARE
Hittills...
Vi trodde att Bichlbauer var för extrem
och att vi skulle bli avslöjade.
Men det hände inte, så ...
Nu måste vi vara verkligt extrema.
Vi gör allt för att hårddra det för att klargöra WTO:s policy.
Det var den förra tvärgatan, men det går bra här.
Andy!
Den har hemsk siren också.
ANDYS KOMPlS HUS
Jag måste kolla nätet där uppe. Vi måste se Patricks video.
Visst är det sjukt?
Det kan man också kalla det.
Det är nog det sjukaste han nånsin har gjort.
Det ser rätt bra ut.
Ja, det är okej.
Här har vi vår cyber Andy som ska bära dräkten.
Jag ska visa alla olika sätt
hur dräkten kan vara till nytta för näringslivet i dag
och maximera fritidspotentialen.
Ibland tror jag inte de vet vad fan de ska vänta sig av mig.
Det jag hittar på...
...är ofta inte exakt det de hade tänkt sig
...men det passar deras syften perfekt.
Jag jobbade i ett stort företag
som jag gav själ och hjärta för i ett stort antal år.
Det gjordes många nedskärningar
men jag trodde att mitt företag skulle ta hand om mig.
Men jag insåg att allt handlar om ekonomi
och att det inte finns nån medmänsklighet i näringslivet.
Jag hoppas mitt bidrag till Yes Men kan bidra till att sätta fokus på
de globala arbetsmarknadsproblem som följer av globaliseringen.
Jag vä xte upp i en sovstad
och flyttade till Troy för sex år sen
för ett jobb på universitetet, där jag undervisar.
Jag "flyttade hem", för jag hade bott på västkusten i tolv år.
Vad är det?
Det är SimCopter hacket.
Jag städade i arkivet och hittade det här bandet där.
Jag mötte Andy genom en gemensam vän.
Två personer vi båda kände sa
att jag och Andy borde träffas för att vi hade samma bakgrund.
Jag jobbade en gång på dataspelsföretaget Maxis.
De gör SimCity.
Ett spel de gjorde då var SimCopter.
Jag gjorde de små människorna som går runt och klädde alla i badbyxor.
Alla var män och de kysste varandra.
Så alla som köpte det populära spelet
fick en helt annorlunda upplevelse.
Det gav en massa publicitet och sågs som ett gräsrotsbudskap
om dataspelens macho natur.
I spelet kysser homosexuella män muskelknuttar varje fredagen den 13.
Han har blivit typ kändis i gay datavärlden.
Jag hade gjort ett projekt
i vilket vi bytte ut Barbie dockors ljudchips mot soldatdockors.
Mannar, beskjut Cobra Jeten med maximal eldkraft!!
Soldatdockorna sa saker som: "Jag älskar att shoppa med dig."
Och Barbie dockorna sa: "Döda män ljuger inte."
Vi ställde ut dem på butikshyllor i hela landet, i julklapps projektet.
Vi är som tomten, men bryter oss inte in i folks hem. Vi gör inte sånt.
Så barnen blev förvånade
när dockorna sa oväntade saker.
Men barnen tyckte det var skitkul.
Vi skickade pressmeddelandena så det kom med i nyheterna juldagen.
Under veckan som följde tog alla upptänkliga mediakanaler upp det.
BLO. De har en mission.
Barbie Liberation Organization.
Jag älskar att gå i skolan. Vi sjunger med bandet.
Vi Yes Men kallar grundidén "identitetskorrigering".
Vi jobbar med saker som inte visar sitt rätta ansikte
eller som döljer sin sanna läskiga natur.
Vi vill föra fram det i ljuset och visa det.
Vi tycker att WTO gör mycket som skadar människor
men de påstår det rakt motsatta.
Så vi vill korrigera deras identitet.
En identitetstjuv stjäl en annans identitet för att begå brott.
Vi stjäl brottslingars identitet
för att göra dem mer ärliga eller avslöja deras rätta ansikte.
För både mig och Andy ligger projektet helt i linje
med sånt vi har jobbat med länge.
Vi skapar offentliga spektakel som på ett poetiskt sätt
avslöjar grundläggande problem i vår kultur.
Det måste vara Sal.
Är du okej? Jag gick fan vilse.
Det har varit en lång dag. Herrejävlar...!
Jag började jobba i juni eller juli
så jag har jobbat med dräkten i drygt två tre månader.
Bara ett par kardborreband till så är den klar.
Vi är i stort sett klara.
Vi skriver en lista. På onsdag åker vi till Finland tidigt.
Söndag: fixa föredraget.
Det är en jättegrej. Powerpoint presentation...
...och talet.
Klart.
Klockan är 04.03.
Jag fortsätter tills det blir morgon. Jag känner mig hyfsat vaken.
Sen kan Andy ta över igen.
Vi kan skriva i skift dygnet runt.
Jag försöker lägga in lite bilder i vår powerpoint presentation.
För många av de åsikter som världens företagsledare har om dessa frågor
ligger mycket nära det som Hank Hardy Unruh säger.
Hank Hardy Unruh är bara lite mer uppriktig.
När han var med i CNBC och debatterade med en aktivist
höll Barry Coates med honom.
Han berättade vad WTO gör och vad de står för
och Barry Coates sa: "Vad konstigt, det är ju helt rätt."
Efter Salzburg fick vi ett mejl
om att en WTO representant skulle uttala sig i CNBC Market Wrap Europe.
Producenten hade inte märkt att gatt.org inte var WTO: s sajt.
Så Granwyth Hulatberi, som är ännu ett av Andys namn, hörde av sig.
Han sa att han gärna ställde upp i programmet.
Producenten ville se honom disku tera med en globaliseringskritiker.
Om WTO menar allvar med att göra något åt fattigdomen i världen
hade de gjort helt annorlunda än i dag.
Vi hör vad Granwyth vill säga. Är kritiken berättigad?
Klart den är. Men jag tycker att Barry och alla andra kritiker
inriktar sig för mycket på verkligheten och på fakta.
Det är ett långsiktigt problem som bottnar i en utbildningsbrist.
Vi måste försöka få, om inte aktivisterna, så deras barn
att följa tänkare som Milton Friedman och Darwin
och inte aktivisternas förebilder: Trotskij, Robespierre, Abbie Hoffman.
Och jag tror att om man privatiserar utbildningssystemet
och samlar världens resurser i den privata sektorn så lyckas man.
Då får vi se aktivisternas barn prioritera helt andra värderingar.
Vad säger Barry?
De här förenklade argumenten
är så oerhört kränkande att det är svårt att tro på.
Ska man välja mellan Milton Friedman och Abbie Hoffman
när man lär sig nationalekonomi?
Det finns många tänkare i världen som inte jobbar åt WTO
som anser att WTO policyn är skadlig för u ländernas utveckling.
Tillbaka till Granwyth.
Jag vill kommentera det Barrys sa om att det finns andra tänkare.
Vilka har egentligen makten i världen och vilka har alltså rätt?
Svaret är enkelt.
Om man ser på mina och min organisations åsikter
som delas av världens makthavare
så stämmer det med det jag säger. Och jag tror att det säger allt.
Vi ser alltså att rika och makthavare delar en viss grundsyn
som de lägger fram genom organ där deras åsikter väger tungt.
Och det är just den modellen som blir ifrågasatt.
Och vi ser att många människor oroar sig för de här problemen.
Demonstranterna i Genua och Seattle
är bara toppen på isberget i proteströrelsen.
En studie i fjol såg på u länderna
och under ett år
hade mer än 1 miljon människor i u länder protesterat mot reglerna
som de påtvingas av Världsbanken, Internationella Valutafonden och WTO.
Vi måste tyvärr sluta. Tack, Barry Coates.
Och tack, Granwyth Hulatberi och Vernon Ellis i New York.
Jag vill ha en plastpåse som skydd för en kostym.
Talar du engelska ?
Är det här avdelning 3?
Det är inte precis en klädpåse, men den funkar.
Ser den här klockan mycket näringslivsanpassad ut?
Den ser dyr ut. Bra. Det är det jag behöver.
Är du lika nervös som du var inför Salzburg?
Grejen med Salzburg...
När vi åkte dit var vi nervösa
men det går inte upp för en förrän man står där.
Jag tycker det är bra att ert tal börjar med det mest normala.
Då hinner man lugna ner sig
och kan sakta jobba sig fram mot den stora finalen.
Helvetes jävla skit.
Helvete.
Har du en trasa? Satan.
Jag bara en med skokräm på.
Kom det färg på skärmen? Ja.
Det låter som en gräsklippare.
Det är inte bra.
Nu låter den annorlunda. Jättebra.
Jättebra? Den funkar inte nu.
Nu går det.
Skynda dig!
Tio minuter. Båda är här.
Du, Sal... Tack.
Vi får se hur det går.
Sov gott och ha det så bra här. Vi ses snart igen.
Flytta in i mitt rum. Mycket nöje.
Är det här allt? Vad effektiva vi är.
Vi är sanslöst effektiva.
Du har skit i ansiktet här. Nej, här. Det var bättre.
Vi kom i går kväll. Du behövde sova. Jag somnade direkt.
Jag var och kollade föreläsningssalen.
På en skylt stod det: "Framtidens textilhandel."
Hank Hardy Unruh var förste talare.
Det såg väldigt officiellt ut. Kaffekopparna var utställda
så jag tänkte: "Jag vet precis var det är."
Jag gjorde upp ett schema
och fick en karta över stället och den senaste informationen.
Sen åkte jag hit. Vi la oss tidigt. Hank började snarka direkt
men jag kunde inte somna.
Jag gick på toa och läste broschyrer
för att jag inte kunde sova.
Jag tror att jag somnade precis innan jag skulle upp.
Kanon.
Jag lämnar min plånbok här.
Okej, då går vi.
Klockan är åtta. Det är bäst jag lämnar den här.
Kommer du?
Hank, det är lite tidigt att gå upp. Det är lugnt.
Jag trodde att vi var på semester. På semester.
Ja, jag vet. "De släpar med mig till Finland."
Jag ska skala ägget åt dig. Det var snällt. Tack.
Vi är lite sena. Klockan är över åtta
och jag ville vara där vid åtta. Men det är lugnt.
Är hon över åtta? Ja.
Kanon, vi kommer tidigt.
Hej. Jag heter Hank Hardy Unruh.
Roligt att träffas. Vi har väntat på er.
Klockan är väl inte halv tio? Hon är halv nio, va?
Hon är halv nio nu. Är hon inte?
Hon är... halv tio. Nu?
Är klockan halv tio? Ja, snart.
Hon är tre i halv tio. Herregud, vi är en timme sena.
Tack.
Vi börjar om tre minuter.
Vet de att han ska tala nu? Ja, de väntar på honom.
Är ni registrerade?
Jag är hans assistent. Vi jobbar båda åt honom.
Vi måste ordna ett par saker nu.
Vill ni delta i middagen? Ja tack.
Kostar det nåt? Nej.
Då deltar vi i middagen.
Vi måste skynda oss. Jag säger att ni har kommit.
Du kan inte gå in förrän du har ordnat det där.
Vi är en timme... Vår klocka går en klocka efter.
Jag måste göra en sak.
Han måste ringa ett viktigt samtal. Det tar bara fem minuter.
Men ert föredrag ska börja om två minuter.
Säg att jag blir tre minuter sen.
Det var en miss.
Hur kunde vi missa det? Det är helt otroligt.
Vad hemskt. Det är det dummaste...
Det är en timmes skillnad. Det är en annan tidszon här.
Otroligt. Hur fan kunde det hända?
Skjortan... Nej, undertröjan.
Guldundertröjan.
Måste jag få igenom nåt här? Nej.
Hänger pungen som den ska? Ja.
Det är lite luft i den. Och nu byxorna.
Hej. Jag är hemskt ledsen.
Nästa punkt nu på förmiddagen:
Hank Hardy Unruh.
Han kom nyss från Helsingfors. Han kom i går kväll.
Har ni det ni behöver? Ja, jag har min presentation.
Förlåt att jag är sen.
Man tycker att WTO borde veta vad tidszoner är, men...
Nån sa: "Är det ingen tidsskillnad?"
Och jag sa: "Nej, hela Europa är samma tidszon."
Det övertygade oss alla.
Vi trodde att klockorna gick rätt när vi vaknade i morse.
Vi var fem tio minuter sena
när vi upptäckte att datorn inte funkade.
Vi kanske kan ta nån annan först? Kan jag hålla mitt lite senare?
De sa ja och ringde köket
för att ta fikapausen direkt.
Nu har jag nöjet och glädjen att kunna presentera...
...vår näste talare:
Mr Hank Hardy Unruh.
Han har en MBA examen från University of Texas i Austin.
Hank Hardy Unruh växte upp i Montopolis i Texas
som son till en boskapsuppfödare.
Hans erfarenheter i tidiga år i pappans verksamhet
väckte hans intresse för handel.
När han hade fått sin MBA examen
började han på WTO 1998.
Sen dess har han hållit föredrag...
...om handel i många olika forum.
Han bor för tillfället i Paris. Rubriken på mr Unruhs presentation...
...är "Textilhandelns framtid".
Med underrubriken: "Livets framtid och framtida liv."
Tack så mycket.
Det är en stor ära att stå här i Tammerfors och tala inför
världens ledande textilföretag.
Jag ser i alla ansikten här i dag en rörande, barnslig iver
att vilja lösa problemen inom textilindustrin.
Var kommer vi på WTO in i bilden?
Vi vill hjälpa er få era vinster.
Och om bara 20 minuter ska jag visa er WTO: s egen lösning
på två stora företagsledarproblem:
1. Att styra arbetare på avstånd.
2. Att få tid över för fritid.
Lösningen på problemen finns passande nog i textilindustrin.
Men hur blev arbetare ett problem?
lnnan jag avslöjar vår lösning
vill jag tala lite om arbetskrafts problemets historia.
Vi känner alla till det amerikanska inbördeskriget.
Det blodigaste och minst lönsamma kriget i vårt lands historia.
Enorma summor kastades i sjön och allt bara för textilier.
På 1860 talet hade Sydstaterna gott om pengar.
Det berodde delvis på egrenerings maskinen, som skilde frön från bomull
och industrialiserade Sydstaterna.
Hundratusentals arbetare som varit arbetslösa i sina gamla hemländer
fick nu arbete i textilindustrin.
In i den idylliska frihetsbilden med högkonjunktur klev... Nordstaterna.
Somliga menar att inbördeskriget om inget annat kriminaliserade
en arbetsmarknad som byggde på ofrivilligt importerad arbetskraft.
En fruktansvärd modell, jag är själv slavmotståndare.
Men det råder inga tvivel om att marknadskrafterna tids nog
hade ersatt slavarna med mer lämplig arbetskraft.
Vi ser på det i det Albert Einstein hade kallat ett tankeexperiment.
Anta att ofrivilligt importerad arbetskraft inte hade förbjudits.
Att slavar fortfarande fanns och var lätta att äga.
Vad tror ni det hade kostat att hålla en slav i dag, t.ex. här i Tammerfors?
En finsk kostym kostar minst 50 dollar.
Två McDonalds menyer kostar cirka 10 dollar.
Ett billigt rum kostar nog runt 250 dollar i månaden.
Slaven måste också få sjukvård.
Om slavens hemland var förorenat kan det mycket väl bli dyrt.
Och då barnarbete är förbjudet här är ungdomsmarknaden inte öppen.
Säg att vi låter slaven stanna i sitt hemland, t.ex. Gabon.
I Gabon räcker 10 dollar till mat i två veckor.
250 dollar kan ge slaven tak över huvudet i nästan två år.
50 dollar kan ge slaven kläder livet ut.
Sjukvård är också billigare. Och dessutom...
...kan barn fritt anställas.
Den största fördelen med systemet är för slaven själv.
För i Gabon behöver inte slaven vara ofri.
Främst för att inga kostnader för slavtransporten måste tjänas in.
Potentiella förluster pga. rymningar begränsas av slavens ringa utbildning.
Eftersom slaven kan vara fri blir hon plötsligt arbetare i stället för slav.
Det är också bra för slavarnas moral att de stannar kvar i sin hemmiljö
och då slipper utsättas för otrevlig heter som hemlängtan och rasism.
Vårt lilla tankeexperiment visar
att om Nord och Sydstaterna hade låtit marknadskrafterna råda
så hade slaveriet ersatts av ett mer effektivt system.
Genom att driva frågan så hårt in skränkte Nord orättmätigt Syds frihet
och hindrade slaveriets naturliga utveckling till fjärranställning.
Om USA:s ledare 1860 hade förstått vad våra ledare förstår i dag
hade kriget aldrig brutit ut.
Ett företags högkvarter kan ligga i New York, Hongkong eller Esbo
när de anställda finns i Gabon, Rangoon eller Estland.
Hur kan företagsledaren kontrollera de anställda
så att de arbetar etiskt?
Jag ska nu visa er en prototyp för WTO:s lösning
på två stora företagsledarproblem.
Inte ens en genomtänkt arbetsplats
hjälper en företagsledare att kontrollera arbetarna.
Ni behöver en lösning som ger full kontroll över arbetarna
särskilt när de finns långt bort.
Mike, kan du hjälpa mig lite?
Tack. Det här är mycket skönare.
Det här är WTO:s lösning på två av de största företagsledarproblemen.
Vi kallar den "företagsledarens fritidsdräkt".
Problemen är: Hur kontrollerar man avlägset belägna arbetare?
Och hur bevarar man bekvämlighet och ökar antalet fritidsaktiviteter?
Hur fungerar då fritidsdräkten, förutom att den är oerhört skön?
Tillåt mig beskriva dräktens kärnegenskaper.
Det här är EVA.
"Employee Visualization Appendage."
Det är en höftmonterad anordning med fullständig handsfree betjäning
som gör att företagsledaren direkt ser sina anställda här.
Signaler som visar arbetsmängd och kvalitet
sänds visuellt
och genom elektriska kanaler implanterade i företagsledaren.
Arbetarna är utrustade med sändarchips
som implanteras i axeln.
Men dräktens andra viktiga funktion har med fritid att göra.
I USA har fritiden, ett annat ord för frihet
minskat stadigt sen 1970 talet.
Fritidsdräkten gör det möjligt för bäraren att arbeta var som helst
och stå i direkt fysisk kontakt med det som händer på fabriken
genom de implanterede kanalerna.
Företagsledaren ser de anställda och känner det de känner
och kan då välja vad han ska inrikta sig på i fabriksmiljön.
Avslutningsvis vill jag fråga:
Är det ett science fiction scenario?
Svaret är nej.
Allt vi har sett och talat om är möjligt i dag.
Vi kan alltid se framåt på framstegens motorväg mot ständigt nya horisonter
och tillsammans glädjas åt välståndets frukter.
Det var roligt att komma hit. Tack ska ni ha.
Tack, mr Unruh, för denna mycket intressanta presentation.
Jag tror att det var första gången som en WTO presentation
innehöll en demonstration.
Det är nåt vi jobbar alltmer med.
Vänta lite, mr Unruh.
Har ni några frågor om de föredrag som vi har hört i dag?
Ni kan ställa frågor om alla föredrag ni har hört nu.
Jag blev inte knäckt av att folk inte reagerade och bara svalde det.
För det visar att man behöver nån slags makt.
WTO, dvs. jag, kan komma och säga de mest gräsliga saker
till några av världens mest välutbildade människor
i ett civiliserat land som Finland.
Man kan säga ohyggliga saker utan att nån reagerar eller bryr sig.
Vad kan då inte storföretagen slippa undan med?
Var är vi? Vi kommer nu in i Helsingfors.
Vi lämnade konferensen i morse.
Vi höll på att flippa ut efter middagen i går.
Vi fick nog.
Jag var tvungen att gå tidigt. Jag gick fram till bordet
där Hank Hardy tvingades sitta med de stora elefanterna och äta.
Jag sa att vi måste gå
för att vi hade ett telefonmöte med Mobutu Oblongatu.
Förlåt att jag stör. Vi har ett möte med Manduka Tjubango kl. 22.
Sen började vi båda gapflabba, vilket kändes olämpligt just då.
Så vi gick. Vi beslutade
att vi inte kunde komma på nåt mer att göra på konferensen.
Så vi beslutade att åka till Helsingfors i stället.
Här på tidningens förstasida såg jag nyss att det stod
att på ett seminarium på universitetet
så talade nån om att fjärrstyra arbetare med elektriska impulser.
Sen slår man upp sidan... och får se det här.
Och det här representerar World Trade Organisation.
Det här är World Trade Organisation.
Jag besökte de mexikanska gräns städerna i mitten på 80 talet
när de första handelsavtalen mellan Mexiko och USA hade ingåtts.
Alla sa att det skulle lyfta Mexiko ur fattigdom
och att alla mexikaner inom tio år skulle köra sprillans nya bilar.
Jag såg den otroliga fattigdomen i de mexikanska gränsstäderna.
15 år senare åkte jag dit igen. Inte ett skvatt hade förändrats.
Folk jobbade åt amerikanska företag
men rakt över gatan lever folk kvar i slummen och är precis lika fattiga.
Man frågar sig: "Vem tjänade på det här?"
De amerikanska företagen. På 1990 talet
blev de ännu rikare och gjorde rekordvinster.
Medan Mexikos folk fortsatte lida. Allt var en jättesvindel.
NEW YORK MARS 2002
Är det den här?
Nej. Du köpte fel nummer.
Helvete.
"Kan WTO ställa sig upp?"
Herregud! Med jättefina bilder. Ja, de är bra.
Det här är syftet med det vi gör.
Alla dessa tidningar och tidskrifter innehåller artiklar om Yes Men.
Det är därför vi gör det här: åker runt och håller föredrag.
Vi gör det inte för 100-200 åhörare som ser oss hålla föredraget
även om vi vill ge dem en intressant upplevelse.
Vi gör det för att folk som läser Bizarre Magazine
New York Times, Fortune eller Harper's ska kunna läsa om det.
Då kan miljoner människor läsa om det
och få upp ögonen för idéerna bakom kampen mot globalisering.
Ett problem med artikeln i Fortune är...
Fortune läses av affärsfolk och revisorer och såna typer
och just dem ska vi...
...hålla föredrag för i Australien i maj på en revisorskonferens.
Det bekymrar mig.
För att förbereda sig för konferensen i Australien
åker Yes Men till London för att researcha.
Behöver du en ny skjorta?
Funkar den med... Funkar den med din kostym?
Alla här funkar med min kostym.
Är det okej att den är randig? Ja.
Köp en skjorta då. Jag tar den här.
Det är inte mycket bomull i den. Jag hatar det.
35%.
Då skrynklar den inte så lätt. Jag tar den.
Det spelar ingen roll när han känner igen dig.
Vi vill bara filma ögonblicket.
Om han känner igen dig här, tittar han vä xelvis på dig och skärmen
och om han känner igen dig så måste vi säga nåt.
Jag tror att det är här nere.
Hej, Andy. Kul att träffas.
Vi är i London och har precis besökt World Development Movement.
Vi talade med Barry Coates, som är organisationens chef
och som i programmet CNBC Market Wrap Europe
deltog i en debatt med vår vän Granwyth Hulatberi här
om WTO och globalisering.
Vi trodde att han skulle känna igen mig direkt
men det gjorde han inte, så vi visade videon.
Han skrattade åt hur dumt det var
men han insåg aldrig att det inte var en WTO representant
trots att jag såg ut så här. Inte när vi två bytte plats heller.
Jag var tvungen att hålla ansiktet mot skärmen.
Vi pausar lite.
Tryck på stopp. Finns det ingen pausknapp?
Jag vet inte vad jag kunde ha sagt.
"Var hittade de honom?" kunde ha blivit min första reaktion.
Fick du veta var han kom ifrån?
Han jobbade väl på avdelningen för externa relationer på WTO.
Det trodde de också.
Men det gjorde han faktiskt inte.
Titta noga en gång till.
Är det här man spolar tillbaka?
Nej...!
Jag ville inte nämna likheten.
Du var jätteartig.
Gjorde du det för att lura oss? Ja.
Vi var inte säkra på hur du skulle reagera.
Vi hoppades att du inte skulle bli för arg.
Inte alls, det var jättebra.
Jag fattade inte varför jag inte hade sett honom och jag känner folk på WTO.
Jag tänkte: "Nu har de hittat en riktig knäppgök."
Vi ville prata med Barry Coates
för han har mycket statistik och information om globalisering
som vi kan behöva i Australien.
Alla WTO:s avtal utom ett går ut på
att begränsa regeringars makt.
Hela handelssystemet bygger på antagandet
att de företag som investerar internationellt
kommer att plundras av elaka regeringar.
Och vi har fått ett system som fungerar precis tvärtom.
Det som har pressats ut ur systemet är demokrati, utveckling
miljöhänsyn och mänskliga värden.
Det borde vara kärnan i arbetet.
Vi lever inte för att handla.
Vi lever för att leva drägliga liv. Och just det borde vara målet.
Inte att maximera handeln eller avskaffa handelsrestriktioner.
Före konferensen i Australien
får Yes Men hålla sitt tal för studenter i Plattsburgh i New York.
De ses på Manhattan för att förbereda sig.
Det är bra, då har jag det. Och ta videon...
Sen går jag.
Ett skäl till att jag är här är Yes Mens föredrag i Australien.
Jag har gjort en animering om återvunnet bajs i snabbmat.
Då kör vi.
Lösningen på en bärkraftig livsmedelsframtid är återvinning.
Då hälften av näringen går förlorad står värdefulla resurser på spel.
Re Burger erbjuder erforderlig näring till u länder till rabatterat pris.
Det blir bättre.
Vad fan var det?
Jag tycker att det fyller sitt syfte.
Vi är här i New York, för att Herb Alpert
han med Herb Alpert & The Tijuana Brass
har gett oss ett pris i form av pengar för att göra det vi gör nu.
Så vi är här för att äta middag med honom och få pengarna
och tacka alla. "Det var kul och en stor överraskning"
"men jag tror att vi kan säga att vi är mycket glada."
Det var mycket pengar. Nu får vi råd att bl.a. åka till Australien.
Vi fick pengar, men vi utnyttjar möjligheten och vårt hotellrum
för att träffa Matt som har gjort powerpoint presentationen
och Patrick som har gjort animeringar till Australien.
Vi hade tur, för Snafu var i stan.
Han är en europeisk Yes Man, som har profilerat sig i Europa
genom Yes Men liknande aktioner.
Nu är han i USA och kan följa med oss till Plattsburgh.
Handelsliberalisering är ett religiöst kall, ett slags korståg.
Dess upphovsmän hävdade att profit är en gudagåva
och rikedom tecken på Guds kärlek.
Varför är svält ett problem?
Vi nåddes av en jättedålig nyhet för två dar sen.
Konferensarrangörerna i Australien
mejlade oss och sa att konferensen är inställd pga. för få deltagare.
Det är på sätt och vis trevligt
att det var för få deltagare, för det var en otäck konferens
och det är lite skrämmande att folk vill delta i sånt.
Det är roligt för mänskligheten att konferensen ställdes in.
Men det har krånglat till det för oss.
Så jag skrev till dem som Hildegard West och frågade
om de inte kunde ordna en ny lokal
för att Kinnithrung Sprat redan var på väg dit.
Nu väntar jag på att få höra om vi kan hålla föredraget ändå.
Men eftersom konferensen ställdes in
blir Plattsburgh kanske enda chansen för oss att hålla föredraget.
Därför måste det vara färdigt.
Det är inte längre en general repetition, utan det färdiga verket.
Äntligen! Jag var så orolig för dina skor.
Matt tog med riktiga skor till dig.
Har vi hamburgarna? Vi måste hämta dem.
De är beställda. Richard har redan beställt dem.
Jag träffade en man vid namn Richard Robbins på en konferens.
Han har skrivit flera böcker om globalisering.
Han ville att WTO skulle hålla föredrag på ekonomiska fakulteten.
Bara han vet att vi inte är WTO. Alla andra tror att vi är WTO.
Men åhörarna är hungriga, så chansen är stor att de äter hamburgarna.
Det var vi inte säkra på att revisorerna i Australien skulle göra.
Det ser nog mest trovärdigt ut om jag bär in dem.
Det är nog bäst att du inte associeras till hamburgarna.
Tack för att ni ville komma. Ni kan välja på många föreläsningar
och vi på WTO är tacksamma för att ni vill lyssna på oss i en timme
och på våra budskap om saker som kommer att påverka oss alla.
Genom att lyssna på oss ger ni er ut med oss på en mission.
Jag vill börja från början.
Handelsliberalisering är ett religiöst projekt, ett korståg.
Och som på alla korståg stöter man på problem: fiendearméer, blockader.
Och ett problem som vi stöter på är svälten i tredje världen.
Ni känner säkert igen symbolen från kärl för burkar och flaskor.
Den form av återvinning som vi har utvecklat på WTO
är inte alls som den omotiverade återvinningsformen
inriktad på den enskilde förbrukaren
av oätliga industriprodukter. Det är bara en liten del av problemet.
Vi talar om att återvinna det som betyder nåt där det betyder nåt.
För att förstå teorin måste ni förstå att människokroppen är ineffektiv.
När vi intar fast föda
tas bara 20% av näringen upp av matsmältningsorganen.
Medan resterande 80% kastas ut som biprodukter efter förbrukning.
För 20 år sen började Nasa att dra fördel av denna näringsguldgruva
med filter som kunde ombilda astronauternas avfall
till sund, hygienisk och aptitlig mat.
Tekniken gör det möjligt att äta en hamburgare mer än 10 gånger.
Näringsvärdet tredubblas jämfört med den ursprungliga färska burgaren.
En viss kulturell fördomsfrihet krävs för att utveckla lösningar.
Jag svarar gärna på frågor. Ja?
Jag kommer från ett u land och tar anstöt av det du säger.
Det är som om alla är jämlika, men vissa mer jämlika än andra.
Och vem säger att folk i u länder överhuvudtaget vill ha en burgare?
Jag kan ibland hålla med om
att kulturer måste få utvecklas efter egna villkor.
Men våra kulturer är olika. Vi är rika, de är fattiga.
Detta är en human och ekonomiskt sund lösning.
Jag kan svara på en del av frågan.
Det rör efterfrågan på produkten.
De starkaste tillvä xtområdena är ju u länderna
och folk vill ha produkten.
Vi har en videopresentation om det som jag tänkte visa er.
Men programmet är inte helt klart än.
Här ser ni en konsument i den första världen
som går in på McDonalds och äter en hamburgare.
Den här processen känner alla till. Jag behöver inte förklara för nån.
Vi har valt denna visuella stil, för att studier har visat
att konsumenter reagerar bäst på 3D animeringar
särskilt i u-länder.
Det transporteras i rör...
Vi gör det med olja och kan göra det med mat.
Ni ser att det förs upp i rören
och kommer ut på en McDonalds restaurang.
Vi kan inte visa filtreringen.
Det kommer en snygg animering av filtreringen....
Som ni ser... Det här kanske besvarar några av era frågor.
På McDonalds i u-länder och här hemma
kommer siffrorna 15 inte längre att betyda olika menyer
utan antalet gånger som produkten har återvunnits.
Vi är glada för samarbetet med WTO, trots att de har andra mål än vi.
McDonalds mål är vinst och tillvä xt
och att erbjuda en näringsriktig, god produkt.
Vårt mål är att hjälpa McDonalds och andra företag att vä xa.
Jag tycker att ni på WTO saknar ett element av medmänsklighet.
Har ni nånsin sett svältande människor?
Bilder av dem, ja.
Om ni såg nån svälta ihjäl
hade det nog träffat en öm punkt på er och fått er att tänka:
"Marknadsandelar och pengar är kanske inte så viktigt."
"Att utfordra svältande är nog viktigare."
Det är sant att det finns en mänsklig aspekt.
Det finns frågor som vi på WTO diskuterar som människor.
Men vi förstår oss bättre på teori.
Vi kan lyckligtvis styra världs handeln på ett mer teoretiskt plan
i vårt samarbete med världens största företag.
Så ja, om jag besökte dessa länder
hade jag nog sett saker och ting på ett lite annat sätt.
Men jag hade inte glömt mitt kunnande.
Jag hade inte glömt teorierna och allt sånt.
Det kanske jag gör en dag.
Är det en guldgruva? Ja.
Och vi vill lösa svältproblemen.
Vad betalar McDonalds dig för att snacka skit?
Såg jag en mus med ett öra på ryggen?
Hur löser ni de juridiska problemen
med kannibalism och återvinning av skit?
Det är inte etiskt försvarbart. Ni har ingen som helst moral.
Jag kan inte tro på att näringslivet styrs av såna som ni.
Jag känner mig förolämpad.
Den mat jag ger min katt och min hund är faktiskt bättre.
Pratar vi inte om människor? Vi pratar om människor.
Och vi ger dem skit. Bokstavligt talat.
Faktum är att vi redan behandlar folk i den tredje världen värre
än vi behandlar våra husdjur. Lite trist kanske, men så är det.
Efter att ha funderat lite på det tycker vi att föredraget gick bra.
Det gick precis som vi först trodde att föredragen skulle gå.
Efter ett tag såg man hur poletten trillade ner för åhörarna.
De insåg att det var för tokigt för att vara sant
även om det var verklighetsbaserat.
De började kasta glober på oss, de blev arga och frustrerade.
Det funkade precis som vi trodde.
Man får inte rösta om WTO:s beslut.
Man har ingen talan i frågan.
De fyller en bara med propaganda.
Alla kolumnister i USA jublar begeistrat över fri världshandel.
Det finns ingen offentlig diskussion, inget parti har avvikande åsikter.
Ingen debatt, inga folkomröstningar.
Det enda land som har röstat om det är Brasilien.
De skriver inte på fler handelsavtal utan föregående folkomröstning.
Och de stora handelsbaronerna kämpar med näbbar och klor
för att förhindra att den här typen av demokrati sprids till hela världen.
För när folk får rösta om det
kommer ingen att rösta sig ut i fattigdom.
Här har vi det. Australiens landsprefix.
Australien är 61.
Hej, det här är Kinnithrung Sprat på WTO.
Hej. Hur är det? Bra, tack.
Var är ni nu? Jag är i New York just nu.
Kinnithrung Sprat har precis talat med kvinnan som arrangerar hans besök.
Jag ska till Hongkong veckan efter det här och det datumet är spikat
men min resa till Australien är ännu inte spikad.
Hon har mejlat en massa folk
och ringt journalister för att få folk att komma på hans föredrag.
Hon räknar med att han kommer, för hon pratade med Hildegard West
och Hildegard West hade sagt att Sprat absolut skulle komma.
Så vi har beslutat att åka dit för att infria vårt löfte till dem.
Så det blir av nu.
Men i stället för att hålla vårt planerade föredrag
ska vi helt enkelt lägga ner WTO.
Ska vi inte köpa hyfsade skor åt dig?
Det ser inte ut som finskor, utan brottarskor.
De har inga skor åt dig. Det blir inga skor.
Slips.
Har du provat den här?
Jag skrev ut några med bläckstråle, men de såg inte så äkta ut.
Det var nåt med dem. De såg... hemgjorda ut.
Jag tryckte brevhuvuden åt er, men dem har ni sett.
Jag höll det jätteenkelt, så det ser bra ut när det fa xas.
Snacka om löjlig bild.
Det är nåt skumt med den här vansinniga pr snubben.
En liten magnetremsa på baksidan. Det är jättefint.
Vet ni vad jag gjorde? Jag gick in på Google
och sökte under Bilder efter "id-kort".
Ni anar inte hur många bilder av id-kort det finns på nätet.
Och jag lånade lite från alla.
Den lilla streckkoden där nere, och loggans placering här...
Det är jättefint.
Jag är jättenervös. Det känns inte alls som det vi har gjort.
Det är inte lika roligt, vansinnigt och omöjligt.
Det här är seriöst. Vi ska ersätta WTO med nåt bättre.
Tycker du att satir är roligare? Absolut.
Jag fick en känsla ... Det är kanske mindre roligt att vara uppriktig.
Det är mindre roligt. Ja, på sätt och vis.
Det är kanske roligare att vara satirisk än att vara seriös.
Klockan är 09.00 och i dag ska Kinnithrung Sprat hålla tal
och lägga ner WTO. Det är en spännande dag för oss.
Äntligen kan vi lägga ner skiten.
Jag skriver våra mobilnummer på visitkorten
så att journalister och andra som vill kan ringa mr Sprat
de närmaste dagarna.
Vi måste gå om tio minuter. Jag vet.
Jag gör bara så lite som möjligt.
Vi går dit. Vi har gott om tid.
Gå bara rakt fram. Titta inte, gå inte in till vänster.
Gör inte så.
Svara.
Hallå? Michael Bonano här.
Hej, Jane. Hur är det?
Bra, då ses vi om några minuter. Åker vi bara upp till plan 3?
Tack ska du ha. Hej då.
Spring!
Fan, det är ju här.
Tack för att ni kom. Jag beklagar all förvirring och alla problem.
Det kan man räkna med nuförtiden.
Tack för att ni ville arrangera det här.
Tack för att ni har kommit hit.
Jag vill tacka arrangörerna som ordnade dagens sammankomst
trots att konferensen ställdes in.
Jag vill också be om ursäkt för en plötslig ändring i programmet...
...som är följden av dramatiska händelser i Genève i går.
Jag hade tänkt ge er en optimistisk rapport om ny teknik
som påverkar jordbruket globalt.
I stället måste jag förmedla rätt så tråkiga nyheter.
WTO publicerar ett detaljerat offentligt uttalande på fredag
men tärningen är kastad. Från och med september 2002
efter att ha sett effekten av arbetet avsett att skapa välstånd och fred
kommer WTO i sin nuvarande fom att upphöra att existera.
Under nästföljande två år ska vi försöka ombilda vår organisation
utifrån en ändrad uppfattning om syftena med världshandel.
Den nya organisationen ska bygga på FN:s människorättsförklaring
som vi tror blir en bra grund för att garantera
att vi prioriterar mänskliga hänsyn och inte näringslivets intressen.
Jag blev jätteförvånad. Vi hade väntat oss ett tal
om hur WTO arbetar.
Jag blev chockad när han sa
att WTO ska rekonstrueras
för att arbeta med mänskliga och inte ekonomiska frågor.
Något som jag hoppas kommer att hjälpa de fattiga i u länderna.
FN beräknar att världens fattigaste länder
förlorar 2 miljarder dollar om dagen på grund av orättvisa handelsregler
som WTO har infört.
Det är 14 gånger så mycket som de får i u-landsbistånd.
Jag tycker att talets budskap var fängslande.
Jag var förbluffad över att man ska lägga ner WTO.
Jag häpnade också över att man erkände att man hade misslyckats.
Det kommer att få stor inverkan på internationell handel.
Det svåraste blir att hitta rätt balans mellan USA, EU och Japan
som är de stora aktörerna i den globala ekonomin.
Kommer de att förändras med den nya organisationen
och kommer det verkligen att hjälpa de fattigaste länderna?
Det har jag svårt att tänka mig.
Liberaliseringsprocessen gör det ofta möjligt
att göra de fattigas kunskap till globala företags egendom.
Statistiken är skrämmande.
Av mer än 26 000 patentansökningar
som gjordes i Afrika 2000 och 2001
så gjordes bara 31 av afrikanska medborgare.
Resten gjordes av medborgare i den första världen. 31 av 26 000.
Jag väntade mig nåt om jordbruk och om vad WTO arbetar med
men jag tycker det var positivt.
För precis som han sa
så blir de starka starkare och de svaga svagare
och det kan inte fortsätta.
Vi ser det även här i Australien när det sluts handelsavtal.
Har man makt får man som man vill. Annars får man inte det.
Och med världens stora befolkning kan det inte fortsätta så.
Och jag tycker det är modigt av WHO att erkänna att de har misslyckats
och nu lägger ner organisationen. Jag tycker att det är fantastiskt.
Klyftan mellan rik och fattig ökar. Den rikaste femtedelen
har 80% av världens intäkter, den fattigaste femtedelen 1%.
Vi kan alla siffran
men minns inte alltid att skillnaden har blivit dubbelt så stor sen 1960.
Allt fler tänkare konstaterar därför att det inte finns några bevis för
att liberalisering hjälper de fattiga.
Vi känner till problemen med fattigdom och sämre levnadsstandard i u länder.
Och det mr Sprat sa ger nytt hopp för det vi nog alla vill se:
En global ekonomi som gagnar alla människor.
Tillkännagivandet av "nedläggningen" av WTO
skickades till 25 000 journalister, politiker och nyhetsbyråer.
Efter en noggrann genomgång av sin nuvarande handelspolicy
har WTO valt att ställa in alla sina aktiviteter
de närmaste fyra månaderna, fram till september månads utgång.
Jag tycker att Yes Men har spelat ut sin roll ifråga om WTO.
För tillfället. Vi kan ju få en ny inbjudan.
Vi är glada att vi kan avsluta projektet med att lägga ner WTO.
Vi hoppas också att andra ska göra likadant i andra sammanhang
och imiterar makthavare som behöver kritiseras.
Och får vi chansen att göra det ska vi fortsätta vårt arbete.
Vi ska dyka upp som Yes Men, eller WTO i andra sammanhang.
Framtiden ser ljus ut för Yes Men.
Världens framtid är nåt helt annat.
I september 2003 höll WTO sitt femte ministermöte i Cancun i Mexico.
Förhandlingarna strandade när rika länder vägrade att sluta
påtvinga de fattiga länderna orättvisa frihandelsregler.
De rika länderna har ännu inte gjort något åt behovet av reformer.
Lär dig mer om WTO och bli en Yes Man på www.theyesmen.org.
Så är han inte klädd till vardags.
Han jobbar på World Trade Organisation, WTO.
Vi är här på konferens och han demonstrerar en ny teknik.
Det är en apparat som övervakar anställda i u länder.
Det sitter en pryl här...
Han ser arbetarna jobba där.
De har små chips som ger dem stötar.
Det är vanligt tyg. I framtiden använder vi intelligent tyg i stället.
Det är lite varmt.
Din klädsel ser skönare ut.